Mediene+i+etterkrigstiden

Pressen er samstemt i den store utenrikspolitiske saken om [|NATO-medlemskap]. Det er staten som fortsatt holder styr på kringkastingen gjennom NRK. Filmen blir brukt aktivt til kulturformidling og folkeopplysninger. Radioens og filmens store tiår var i 1950-årene. Det var også pressen og ukepressen sine store år. I etterkrigstiden beherskete disse fire massemediene hvert sitt felt. Etter krigen så var pressen en partipresse. Avisene skrev som regel om et politisk parti og den journalistiske praksisen var politisk farget. Pressens medarbeidere samlet seg litt etter litt i organisasjoner på tvers av partigrensene. Den såkalte [|Redaktørplakaten] ble presentert i 1953. Bilder fra pressen fikk mer plass i avisene.

Det samme året var det mange aviser som fikk telefonanlegg, så da kunne avisene trykke inn nye pressebilder. Det ble også vanlig med å ansette sine egne pressefotografer. Det ble også færre aviser, men totalt så steg opplaget for avisene. Ukebladene opplevde en veldig stor økning i etterkrigstiden. Det var [|Hjemmet], Allers, [|Norsk ukeblad] og [|Alle Kvinners Blad] som preget dette. Dette gjorde at vi fikk flere blader, som [|Vi Menn] i 1951 og Det Nye i 1957. [|Fagbevegelsen LO] startet i 1945 ukebladet [|Aktuell] som hadde bilder i sentrum. Aktuell fikk konkurranse med bladet [|NÅ] som organisasjonen Libertas startet i 1952. Det ble vanlig å få tegneserierstriper inn i avisene og bladene. Det ble til og med vanlig med egne tegneseriehefter. Donald Duck og Co introduseres i Norge i 1948. Salget på tegneseriehefter kom på ca en kvart million ukentlig fem år senere.